Školní preventivní strategie
1. Současný stav problematiky

Škola vytváří tento program jako základní nástroj prevence. Jde o komplexní systémový prvek v realizaci preventivních aktivit, program je nejméně jednou ročně vyhodnocován , sleduje se účinnost, průběh, měří se efektivita jednotlivých aktivit. Pro školu  je závazný a podléhá kontrole České školní inspekce.

Nárůst různých sociálně patologických jevů včetně zneužívání návykových látek v populaci mládeže a dětí školního věku se stává celospolečenským problémem. Děti patří k nejohroženější skupině. Proto je důležité zahájit primární prevenci právě v době základní školní docházky ,poskytnout žákům co nejvíce informací o drogové problematice (přiměřeně k věku žáků) , naslouchat jejich problémům  a otevřeně s nimi hovořit i na neformální úrovni. 

Metodický pokyn MŠMT k primární prevenci sociálně patologických jevů u dětí, žáků a studentů ve školách a školských zařízeních,č. j.: 20 006/2007-51 z 16.10.2007:

Školní preventivní strategie (školní preventivní program)
a)	je dlouhodobým preventivním programem pro školy a školská zařízení,
b)	je součástí školního vzdělávacího programu, který vychází z příslušného rámcového vzdělávacího programu, popř. přílohou dosud platných osnov a učebních plánů,
e)	vychází z omezených č	asových, personálních a finančních investic se zaměřením na nejvyšší efektivitu,
h)	jasně definuje dlouhodobé a krátkodobé cíle,
i)	je naplánována tak, aby mohla být řádně uskutečňována,
k)	se přizpůsobuje kulturním, sociálním či politickým okolnostem i struktuře školy i specifické populaci jak v rámci školy, tak v jejím okolí, respektuje rozdíly ve školním prostředí, 
n)	oddaluje, brání nebo snižuje výskyt sociálně patologických jevů, 
o)	zvyšuje schopnost žáků a studentů činit informovaná a zodpovědná rozhodnutí,
q)	má dlouhotrvající výsledky,
r)	pojmenovává problémy z oblasti sociálně patologických jevů dle čl. 1, odst. 1 a případné další závislosti, včetně anabolik, dopingu, násilí a násilného chování, intolerance a antisemitismu,
u)	pomáhá zejména těm jedincům, kteří pocházejí z nejvíce ohrožených skupin (minoritám, cizincům, pacientům či dětem) při ochraně jejich lidských práv, 
w)	podporuje zdravý životní styl, tj. harmonickou rovnováhu tělesných a duševních funkcí s pocitem spokojenosti, chuti do života, tělesného i duševního blaha (výchova ke zdraví, osobní a duševní hygiena, výživa a pohybové aktivity),
x)	poskytuje podněty ke zpracování Minimálního preventivního programu.

Hlavní aktivity 

- Odpovědnost za systematické vzdělávání pedagogických  pracovníků v metodikách preventivní výchovy, v technikách pedagogické preventivní práce, nácviky praktických psychologických a sociálně psychologických dovedností,  techniky rozvíjení osobnosti, metody vytváření pozitivních vztahů mezi žáky a řešení problémových situací,
- systémové zavádění etické a právní výchovy, výchovy ke zdravému životnímu stylu, oblastí preventivní výchovy do výuky ,
- uplatňování různých forem a metod působení na jednotlivce a skupiny dětí a mládeže, zaměřeného na podporu rozvoje jejich osobnosti a sociálního chování,

- vytváření podmínek pro smysluplné využití volného času dětí a mládeže,

- spolupráce s rodiči a osvětová činnost pro rodiče v oblasti zdravého životního stylu,

- průběžné sledování konkrétních podmínek a situace ve škole či školském zařízení z hlediska rizik výskytu patologických jevů  a uplatňování různých forem a metod umožňujících včasné zachycení ohrožených dětí a mladistvých,

- diferencované uplatňování preventivních aktivit a programů speciálně zaměřených na jednotlivé rizikové skupiny dětí a mládeže,

- poskytování poradenských služeb a zajišťování poradenských služeb specializovaných 
   poradenských a preventivních zařízení pro žáky, rodiče a pedagogy

a) stav školy z hlediska patologických jevů, její zaměření

Vztah učitel - žák
Budujeme vzájemnou důvěru mezi učitelem a žákem. Žák ví, že se může na učitele obrátit a bude respektován jeho názor, jeho potřeby. Učitel se zajímá o žáka, podněcuje dialog. Učitel získává důvěru žáka i prostřednictvím budování vztahu s rodinou, sociálním prostředím žáka. Při řešení problémů je učitel otevřen komunikaci s žákem, s rodičem, širší rodinou, ostatními pedagogy, výchovným poradcem, ad.. Na základě dosažení dohody o společných cílech a postupech dochází k celkové a jednotné podpoře žáka. 

Skupinová práce
Žáci velkou část vyučování spolupracují, ve dvojicích, ve skupinách, ve skupinách napříč třídami. Učitel věnuje pozornost spolupráci ve skupinách, podporuje naslouchání, zapojení všech členů skupiny, reflektuje s žáky skupinovou práci a podporuje tak rozvoj kompetencí týmové práce, řešení konfliktu (učitel podporuje odpovědnost žáka za řešení konfliktu). Žáci se učí vést diskuzi, vyjadřovat své názory, naslouchat druhým a vhodným způsobem reagovat na kritiku. Jednou z možností je například vedení komunitního kruhu, ve kterém má každý právo diskutovat na základě pravidel diskuse, sdílet své pocity, obavy, radosti, zážitky, podněty k životu třídy, klást otázky. 

Projektové vyučování a celoškolní projekty
V rámci projektů se žáci mohou blíže seznámit s děním kolem sebe a aktuálními tématy. Umožňuje intenzivní spolupráci tříd v rámci ročníku. Celoškolní projekt navíc podporuje spolupráci žáků napříč třídami a napříč ročníky. Žáci se navzájem poznávají a dokáží spolupracovat starší s mladšími. Je to podstatný prvek prevence šikany starších žáků vůči mladším. 

Individualizované hodnocení, slovní hodnocení, sebehodnocení, zpětná vazba skupiny
Žáci dostávají komplexní zpětnou vazbu od učitele. Jsou informováni o svém pokroku i nedostatcích. Je oceňováno úsilí žáka a míra jeho pokroku bez srovnávání s výkonem ostatních. Je podporován jeho individuální talent a zájem. Diferenciace výuky může probíhat prostřednictvím práce ve skupinách podle zaměření žáka. Pomáháme žákovi vybudovat si důvěru v sebe, ve vlastní síly, pozitivní vztah k okolnímu světu. 

Komunikace s rodiči, veřejností
Učitelé nabízejí všem rodičům možnost individuální konzultace. Rodiče mají také možnost navštívit i výuku, často se zapojují do výuky v rámci svých možností a poznávají tak prostředí školy a lépe tak chápou potřeby svých dětí ve škole.
Rodiče budou o programu informovat především třídní učitelé na třídních schůzkách. Informovanost bude zaměřena zejména na oblast prevence užívání návykových látek a šikany. Rodiče každého žáka obdrží informace, které budou obsahovat nezbytná telefonní čísla a adresy, základní seznam změn chování, které by se mohli u jejich dětí vyskytnout, ale i několik užitečných rad, jak se zachovat, zjistí-li u svého potomka závislost či stane-li se jejich dítě obětí šikany. Pokud rodiče projeví zájem, rádi pro ně zajistíme alespoň jeden seminář nebo besedu s odborníkem. Budeme se snažit zapojit rodiče do programu i tak, že je požádáme, aby se k jeho průběhu prostřednictvím ankety vyjádřily. Na jejich dotazy a připomínky budeme zpětně reagovat.

Pedagogická diagnostika 
Učitel věnuje pozornost žákům, registruje signály o možném problému žáka a hledá příčiny a vhodné formy nápravy. Pokud je třeba, spolupracuje s rodiči a výchovným poradcem, který se zapojí do diagnostického a terapeutického procesu. Případně je využíváno dalších odborných institucí (PPP aj.)  

Řešení přestupků
Porušování školního řádu, týkající ho se držení, distribuce a užívání návykových látek v prostorách školy, je klasifikováno jako hrubý přestupek a jsou vyvozeny patřičné sankce. Jsou sledovány i další sociálně patologické jevy - šikana, vandalismus, brutalita, rasismus atd. Při jejich zjištění jsou navržena cílená opatření. V případě, kdy selže prevence ve škole, bude přistoupeno k následujícím opatřením:
1.	individuální pohovor se žákem 
2.	jednání s rodiči na úrovni výchovné komise 
4.	doporučení kontaktu s odborníky 
6.	v případě nezájmu rodič	ů uvědomění sociálního odboru, oddělení péče o dítě 
9.	v případě dealerství oznámení Policii ČR 

Zveřejnění informací

Informace budou zveřejňovány na nástěnkách u pracovny rodinné výchovy a několika nástěnkách vhodně rozmístěných v budově školy. Informace obsahují důležitá telefonní čísla a adresy (linky důvěry apod.) a další informace, které se vztahují k tématům zařazeným do Minimálního preventivního programu, zásady první pomoci při výskytu šikany. Na výběru témat umístěných na nástěnku se mohou žáci sami podílet právě svými dotazy vhazovanými do schránky důvěry.
 
Dalším informačním zdrojem pro žáky a hlavně vyučující je knihovna a videotéka v pracovně rodinné výchovy. Během školního roku bychom ji rádi doplnili o několik aktuálních titulů. 
 
Program bude propagován a zveřejňován ve školním časopise, na školních webových stránkách a podle možností i v regionálním tisku.

2. Personální zajištění prevence
Výchovný poradce

Výchovný poradce koordinuje společně s metodikem prevence aktivity školy v oblasti prevence. Aktivně nabízí učitelům a žákům možnost poradit se o svých problémech. Zaměřuje se na žáky, kteří jsou ohroženi ve svém vývoji, sebepojetí, komunikaci s druhými.  Učitelé informují výchovného poradce o případech výskytu agresivního chování ve třídě, signálů o potížích žáka (osobnostní, rodinné, vztahové ), náhlém i trvalém neúspěchu v učení, obtížné komunikaci, konfliktu s rodiči, porušování pravidel soužití ve škole žákem, krádežích ve třídách. Výchovný poradce navrhuje opatření, navrhuje řediteli školy svolání výchovné komise, vede individuální konzultace s dětmi, s rodiči, informuje o možnostech odborné péče a další pomoci (adresář sociálních služeb, linku bezpečí, apod.). Jedná se sociálním odborem. Konzultuje problémy s odbornými pracovišti - SPC,PPP.

Metodik prevence

Metodik prevence spoluvytváří minimální preventivní program, podílí se na jeho realizaci. Komunikuje s učiteli v oblasti primární prevence, v případě vniklého problému dává podněty k možné nápravě. Spolupracuje s institucemi a organizacemi v oblasti primární prevence. Koordinuje předávání informací o problematice sociálně patologických jevů ve škole, dokumentuje průběh preventivní práce školy. Hodnotí realizaci minimálního preventivního programu.

Pedagogové
Věnují se v rámci výuky rozvoji kompetencí žáků v oblasti sociálních dovedností, učí podle principů a metod v rámci koncepce školy. Provádějí průběžnou diagnostiku žáků a třídy, na pedagogických radách vzájemně hodnotí uplynulé období, konzultují případné problémy, navrhují opatření. Třídní učitel je v  kontaktu s rodiči žáků své třídy prostřednictvím třídních schůzek, osobních setkání a dalších možností komunikace.

Ředitel školy. 
Sleduje efektivitu prevence sociálně patologických jevů. Sleduje problémy v kontextu celé školy a dělá personální a organizační opatření ke zlepšení vzájemného soužití ve škole. Svolává v případě potřeby výchovnou komisi za účasti rodičů, pedagogů, pracovníků orgánů péče o dítě, psychologů apod. 

b) stav dětí ve vztahu k patologickým jevům
Ke zjištění aktuálního stavu sociálně patologických jevů ve škole jsou využívány dotazníkové metody, práce třídních učitelů a připomínky dětí školního senátu.

3. Potřebnost projektu

Škola nepřejímá zodpovědnost za výchovu ke zdravému životnímu stylu. Škola rodičům jen pomáhá v rozvoji dítěte jeho vzděláváním a socializací ve skupině dětí. Prevence založená ve společnosti předpokládá řadu spolupracujících složek. Vedle rodiny, škol a školských zařízení jsou to orgány sociálně právní ochrany dětí, zdravotnická zařízení, místní samosprávy,  poradenské instituce ve školství, duchovní sdružení, policie, kulturní střediska, zájmové organizace, podnikatelské subjekty apod.  Škola usiluje o integraci primárně preventivních aktivit, které sama poskytují, se službami specializovaných zařízení.

Za problémy v oblasti primární prevence u dětí a mládeže jsou považovány:
	nechuť pedagogů vyvíjet aktivity, které nepřinášejí okamžitý viditelný výsledek
	nedostatečné využití stávající legislativy 
	nedostatečná ochrana dětí před alkoholem a pasivním kouřením v rodině a na veřejnosti
	vysoká společenská tolerance k legálním drogám
	mobilní telefony, Internet
	liberalizace drogové politiky
	absence pocitu zodpovědnosti za vlastní zdraví
	podceňování primární prevence
	prevence pouze ve škole, po skončení vyučování nemožnost postihu, nekontrolovatelnost žáků
	prevence jen ve školách, absence prevence v rodinách
	neodbornost pedagogů v dané oblasti (absence právního vědomí)
	nedostatečné pravomoci školních metodiků prevence

4. Cíle projektu

a) dlouhodobé
Základními cíli strategie primární prevence sociálně patologických jevů  na období 2005-2008 jsou:
	výchova ke zdravému životnímu stylu
	rozvoj a podpora sociálních kompetencí 
	funkční informační systém, funkční systém vzdělávání školních metodiků, vícezdrojové  a víceleté financování projektů primární prevence.

b) střednědobé
	Vytváření a distribuce metodických materiálů
	Zapojování rodin do života škol
	Proškolení školního metodika v rámci specializačního studia školních metodiků prevence podle vyhlášky č. 317/2005 Sb. o dalším vzdělávání pedagogických pracovníků a kariérním růstu
	Pravidelné zapojování do grantového systému prostřednictvím vlastních projektů
	Finanční zabezpečení funkce školního metodika prevence (snížená přímá míra vyučovací povinnosti)
	Vytvoření a podpora systému víceletého financování pro oblast primární prevence sociálně patologických jevů
	Školní preventivní strategii (dříve Minimální preventivní program) zařadit do školních vzdělávacích programů

Cílem působení v oblasti prevence sociálně patologických jevů je dítě odpovědné za vlastní chování a způsob života  v míře přiměřené jeho věku
	s posílenou duševní  odolností vůči stresu, negativním zážitkům a vlivům
	schopné dělat samostatná ( a pokud možno správná) rozhodnutí
	přiměřenými sociálně psychologickými dovednostmi
	schopné řešit, případně schopné nalézt pomoc pro řešení problémů
	s vyhraněným negativním vztahem k návykovým látkám
	podílející se na tvorbě prostředí a životních podmínek.

c) krátkodobé
	Zmapování potřeb v oblasti primární prevence 
	Finanční podpora školních preventivní strategie 

Prevence sociálně patologických jevů u dětí a mládeže zahrnuje především aktivity v oblastech prevence:
a)	násilí a šikanování,
b)	záškoláctví,
c)	kriminality, delikvence, vandalismu aj. forem násilného chování,
d)	ohrožení mravnosti a ohrožování mravní výchovy mládeže,
e)	xenofobie, rasismu, intolerance a antisemitismu,
f)	užívání návykových látek (vč. opomíjeného alkoholu a kouření), anabolik, medikamentů a dalších látek,
g)	netolismu (virtuálních drog) a patologického hráčství (gambling),
h)	diváckého násilí.
i)	komerčního sexuálního zneužívání dětí,
j)	syndromu týraných a zneužívaných dětí
k)	sekt a sociálně patologických náboženských hnutí,
l)	etická výchova.

5. Vymezení cílové skupiny

Strategie je zaměřena na všechny žáky 1. - 9. ročníku základní školy, se zvláštním přihlédnutím k dětem ze sociálně slabšího a málo podnětného rodinného prostředí, dětem s nedostatečným prospěchem a s některými typy specifických vývojových poruch chování.

U pedagogů je další vzdělávání zaměřeno na celý tým, se zvláštním přihlédnutím k začínajícím pedagogům a pedagogům bez odborné kvalifikace. Intenzivní vzdělávací aktivity jsou směřovány k pracovníkům, kteří zajišťují činnost školního poradenského pracoviště - výchovný poradce, metodik prevence, speciální pedagog, školní psycholog.

Do systému informování jsou zapojeni všichni rodiče. Zvláštní pozornost je věnována skupinám rodičů tříd, kde se vyskytly negativní jevy jako šikana, nebo výskyt drog. Individuální pozornost je pak věnována rodičům žáků, u kterých byl zjištěn výskyt návykových látek, konzumace alkoholu a kouření, rodičům žáků - agresorů v případech šikany.  

6. Způsob realizace

Základními kompetencemi prevence v rámci podpory zdraví a zdravého životního stylu jsou

•	zvyšování sociální kompetence - rozvíjení sociálních dovedností, které napomáhají efektivní orientaci v sociálních vztazích, odpovědnosti za chování a uvědomění si důsledků jednání
•	posilování komunikačních dovedností - zvyšování schopnosti řešit problémy, konflikty, adekvátní reakce na stres, neúspěch, kritiku
•	vytváření pozitivního sociálního klimatu - pocitu důvěry, bez  nadměrného tlaku na výkon,zařazení do skupiny, práce ve skupině vrstevníků, vytvoření atmosféry pohody a klidu, bez strachu a nejistoty
•	formování postojů ke společensky akceptovaným hodnotám - pěstování právního vědomí, mravních a morálních hodnot , humanistické postoje apod.

Klíčové vyučovací oblasti jsou
•	oblast přírodovědná 
(např. biologie člověka, fyziologie, biologické účinky drog, chemické aspekty drog atd.) 
•	oblast zdravého životního stylu 
(např. výchova ke zdraví, osobní a duševní hygieně, podmínky správné výživy, volný čas apod.) 
•	oblast společenskovědní 
(proces socializace jedince, užší a širší společenské prostředí, jedinec ve vzájemné interakci se sociálním prostředím apod.) 
•	oblast rodinné a občanské výchovy 
(postavení rodiny ve společnosti, vedení domácnosti, správná výživa, zdravý vývoj a příprava na život, formy komunikace, zvyšování sociální kompetence dětí a mládeže, subjekty participující v oblasti prevence drog atd.) 
•	oblast sociálně právní 
(právní aspekty drog, práva dítěte, význam a cíle reklamy apod.) 
•	oblast sociální patologie 
(postoj společnosti ke zneužívání drog, delikventní chování, kriminalita, xenofobie, šikanování, rasismus apod.)

Preventivní témata jsou nejčastěji frekventována v následujících předmětech:
Rodinná výchova
Občanská nauka
Přírodověda, biologie
Přírodověda, vlastivěda
Český jazyk
Prvouka
Výtvarná výchova a výtvarné soutěže
Tělesná výchova
Chemie
Základy společenských věd
Etická výchova

7. Znalostní kompetence žáků

1.	-  3. ročník

•	žáci dokáží pojmenovat zdravotní rizika spojená  s kouřením, pitím alkoholu, užíváním drog, zneužíváním léků
•	znají jednoduché způsoby odmítání návykových látek
•	znají hodnotu zdraví a nevýhody špatného zdravotního stavu
•	mají vědomosti jak udržovat  zdraví a o zdravém životním stylu
•	mají právní povědomí v oblasti sociálně patologických jevů

3. -  5. ročník   

•	žáci mají povědomí o zdraví jako základní lidské hodnotě
•	znají činnosti, které jsou vhodné z hlediska zdraví zařadit do denního režimu, osvojují si zdravý životní styl
•	podrobně znají zdravotní a sociální rizika návykových látek a argumenty ve prospěch zdraví
•	znají zákony omezující kouření, požívaní alkoholu a zákony týkající se užívání a šíření drog
•	umí komunikovat se službami poskytujícími poradenskou pomoc
•	umí pojmenovat základní mezilidské vztahy
•	umí rozpoznat projevy lidské nesnášenlivosti
•	ví na koho se obrátit v případě, že někdo ohrožuje nebo poškozuje jeho práva
•	mají povědomost o tom, že každé jednání, které ohrožuje práva druhých ( šikana, násilí, zastrašování aj.), je protiprávní
•	znají základní způsoby odmítání návykových látek ve styku s vrstevníky

6. - 9. ročník

•	žáci znají význam harmonických mezilidských vztahů pro zdravý životní styl a zdraví
•	respektují odlišné názory či zájmy lidí a odlišné způsoby jejich chování a myšlení, jsou tolerantní k menšinám
•	znají a uplatňují vhodné způsoby řešení neshod se spolužáky, spory řeší nenásilným způsobem
•	znají vhodné způsoby chování a komunikace v různých životních situacích
•	umí spolupracovat ve skupině a přebírat zodpovědnost za společné úkoly
•	znají významné dokumenty upravující lidská práva a sociálně právní ochranu dětí
•	znají činnost důležitých orgánů právní ochrany občanů 
•	uvědomují si podstatu protiprávního jednání a právní odpovědnost za případné protiprávní činy 
•	umí chápat zdraví ve smyslu holistickém, ve složce fyzické, duchovní, sociální
•	umí zhodnotit vhodné a nevhodné zdravotní návyky

•	umí vysvětlit své konkrétní postoje a chování z pohledu zdraví
•	ví, co je podstatou zdravého životního stylu a snaží se o jeho realizaci
•	znají pozitivní vliv aktivního pohybu, relaxace, duševní hygieny
•	ví, že zneužívání dítěte je trestné
•	umí diskutovat o rizicích zneužívání drog, orientují se v trestně právní problematice návykových látek
•	ví, kde hledat odbornou pomoc, v případě potřeby ji dovedou využít
•	bezpečně zvládají účelné modely chování v krizových situacích (šikanování, týrání, sexuální zneužívání apod.)  a správně se rozhodují v situacích vlastního nebo cizího ohrožení
•	dokáží komunikovat se specializovanými službami ( linky důvěry, krizová centra)
•	odmítají projevy brutality a násilí zprostředkované médii a umí o nich diskutovat

8. Metody a formy, jakými budou dílčí aktivity řešeny

Program je zaměřen na:
1. - 5. ročník

•	společné stanovení a zažití pravidel soužití mezi žáky a učiteli
•	zvyšování zdravého sebevědomí žáků
•	zkoumání a uvědomování si vlastní osobnosti
•	vnímání individuálních odlišností dětí mezi sebou a přijímání těchto jevů
•	nácvik vzájemné úcty, sebeúcty a důvěry
•	rozvoj schopnosti diskutovat, komunikovat, řešit problémy a konflikty ( například formou komunitního kruhu)
•	rozvoj schopnosti klást otázky, umění vyjádřit svůj názor, umění říci „ne“
•	navozování příznivého psychosociálního klimatu ve třídě 
•	osvojování a upevňování základních návyků v rámci ZŽS - hygiena, životospráva, sdělení základních informací z oblasti prevence experimentování s alkoholem a cigaretami 
•	základy etické a právní výchovy 
•	zaměření pozornosti na včasné odhalování specifických poruch učení nebo i jiných postižení 
•	všestranný rozvoj osobnosti žáka 
•	soustředěnost na včasné diagnostikování soc.-patologických problémů ve třídních kolektivech 
•	důraz na spolupráci s rodiči 
•	široká nabídka volnočasových aktivit 
•	ekologická výchova 
•	etická výchova
•	návštěvy filmových a divadelních představení, koncertů, besed apod. Účast v soutěžích výtvarných, sportovních, zdravotnických, dopravních atd. jako v předchozích letech 

6. - 9. ročník 
Přechod na druhý stupeň základní školy přináší řadu změn a z nich vyplývajících zátěžových situací - změna třídního učitele, střídání vyučujících v jednotlivých předmětech, odchod některých spolužáků ( víceletá gymnázia, sportovní třídy apod.) a příchod nových spolužáků, zvýšené nároky na objem a strukturu učiva.

Obsah programu:
•	vzájemné poznávání účastníků
•	vytváření vztahu důvěry mezi žáky a učiteli a mezi žáky navzájem
•	stanovení pravidel soužití třídní komunity
•	formování skupiny, která je pro žáky bezpečným místem, která jim pomůže vyhnout se rizikovému společensky nežádoucímu chování - šikanování, užívání alkoholu a drog, vzniku různých typů závislostí apod.
•	začlenění nových žáků do komunity třídy
•	trénink obrany před manipulací, s uměním říci „ne“
•	trénink odpovědnosti za vlastní rozhodnutí
•	zvládání náročných fyzických duševních situací
•	umění vyrovnat se s neúspěchem
•	upevňování vztahů v komunitě vrstevníků
•	rozvoj schopností přijímat svobodná a odpovědná rozhodnutí
•	nácvik efektivní komunikace na základě vlastních prožitků
•	nácvik řešení zátěžových situací
•	zvýšení schopnosti odolávat nebezpečím, krizím, stresu, zátěžovým situacím  (včetně odmítání alkoholu, drog, nikotinu, nevhodných způsobů chování)
•	přehled životních rizik
•	společenské vztahy ( včetně mediální hygieny, vlivu reklamy apod.,)
•	modelové, projektové situace poskytující návody k řešení problémů
•	etická výchova

9. Příklady zařazovaných témat
I. Téma:	Informace o návykových látkách a jejich účincích
	
Cíl: Získat základní informace o návykových látkách, poznat jejich základní účinky.
	
Základní terminologie (návykové látky; nečinit velký rozdíl mezi alkoholem a jinými drogami, včetně tabáku). Alkohol a nikotin jako vstupní drogy (nejsou pro děti neznámé, jsou snadno dostupné, podceňované). Komunikace je základní prostředek, jak se o drogách něco dovědět.

II. Téma:	Jak čelit negativnímu vlivu vrstevníků

Cíl: Získat základní dovednosti, jak čelit negativnímu tlaku vrstevníků

Základem jsou modelové situace, při kterých se děti učí odmítnout návrhy vrstevníků, kteří je svádí k činnostem, které by mohly mít negativní následky. Příprava na odmítnutí nabízené drogy.
Formou hry žáci přemlouvají jeden druhého. Zpočátku roli přemlouvajícího hraje učitel. Volíme různé formy nátlaku. Ten, kdo přemlouvá, argumenty odmítajícího neustále vyvrací. Tak musí odmítající dítě stále hledat pádnější argumenty. 

III. Téma:	Jak se vypořádat s konfliktními situacemi a stresem

Cíl: Rozvíjet schopnost vypořádat se s odmítnutím, zklamáním a selháním

Jedná se o rizikové faktory drogové závislosti. Problémy mohou být spouštěcím mechanismem,  prvním krokem k vyzkoušení drogy.
Učitel předkládá modelové konfliktní situace, žáci hledají možné způsoby řešení. 

Příklady konfliktních (stresujících) situací:

	Dostal jsem špatnou známku, nesmím se dívat na televizi.
	Mladší sourozenec vyvolal hádku, potrestán jsem byl já.
	Chtěl jsem jít ven, ale musím uklízet pokoj.
	Nesmím si hrát na počítači, protože musím dělat úkol.
	Rodiče si více všímají mého nově narozeného bratříčka.

Společným hledáním vedeme děti k poznání, že problémy se dají řešit. 

IIII. Téma:	Etická výchova

Cíl: Zformovat u žáka prosociální typ chování.

Prosociální typ chování spočívá v tom, že člověk dokáže vykonat něco pro druhé, aniž by při tom očekával nějakou protislužbu. V podstatě se tedy jedná o nezištnou lásku, která se vyznačuje čtyřmi znaky: je ve prospěch jiné osoby nebo skupiny, člověk ji neplní jako povinnost vyplývající z jeho postavení, je bez očekávání protislužby, není požadována ze strany jiného člověka.

Obsah etické výchovy je zahrnut ve výchovném programu. Jeho základ tvoří deset proměnných - sociálních dovedností: komunikace, důstojnost lidské osoby a úcta k sobě, pozitivní hodnocení druhých, tvořivost a iniciativa, vyjádření a komunikace citů, empatie, reálné a zobrazené vzory, pomoc a spolupráce, komplexní prosociálnost.
Druhou část výchovného programu tvoří aplikační témata, která jsou praktickým převedením deseti proměnných do jednotlivých oblastí lidského života: rodina ve které žijeme, etika a hodnotový systém, duchovní rozměr společnosti, ochrana přírody a životního prostředí, ekonomické hodnoty, sexuální zdraví a formace k zdravému rodinnému životu.

Etická výchova není založena na jednom výchovném přístupu, ale ve svém prograsmu využívá širokou škálu metod vycházejících z různých pedagogických nebo psychologických škol. Jsou to především metody, které poskytují dětem přímou osobní zkušenost, jenž si mohou spolu s učitelem zobecnit a převést do reálného života. Metody etické výchovy: rozhovory diskuse, dramatizace, rolové aktivity, práce s různými materiály, pozorování, nácvik pohybových a praktických dovedností, výtvarné techniky, meditace atd. Cílem výše zmíněných metod není jen informovat žáka, ale umožnit mu, aby si na dané téma vytvořil vlastní názor a osvojil si přiměřené postoje a chování. K tomu může dospět skrze čtyři fáze, které by měla každá vyučovací hodina obsahovat: senzibilizace (zcitlivění žáků pro nastolené téma), hodnotová reflexe (řízený rozhovor, kruhový rozhovor, slepé prsty, tři slova, skupinová reflexe, barevné hodnocení, citová reflexe), nácvik ve třídě (experimentování), reálná zkušenost.

Pedagog v etické výchově uplatňuje takové výchovné styly, jimiž se snaží vytvořit z třídy výchovné společenství, příjmout druhého takového jaký je, atribuce prosociálnosti, stanovit jasná pravidla hry, induktivní disciplýna, vybízet k prosociálnosti, odměny a tresty užívat přiměřeně, do výchovného procesu zapojit i rodiče, vytvářet radostnou atmosféru.

Etická výchova se snaží ukázat, že prosociálnost není záležitost jednotlivce, ale celé společnosti. Témata etické výchovy rozhodně nejsou uzavřena, čímž se otevírá prostor pro tvořivost učitelů.

10. Vyhodnocení preventivní strategie

Vyhodnocení celého programu bude provedeno v červnu roku 2010. O programu však školní preventista povede průběžné záznamy, s jejichž výsledky bude pravidelně seznamovat vedení školy, ostatní pedagogické pracovníky a rodiče žáků. V červnu proběhne i vyhodnocení výše uvedených soutěží. Vzhledem k úspěšnému průběhu loňské školní akademie, kde  žáci úspěšně prezentovali výsledky své práce, bude akademie koncem školního roku zopakována.
Vyhodnocení se týká věcné podstaty realizace jednotlivých akcí a aktivit, dává přehled o počtech účastníků, finančních nákladech, schopnosti realizovat jednotlivé programy apod.
 
Vyhodnocení výsledků uskutečňovaného procesu změn
- zhodnocení psychosociálního klimatu ve škole, kázně a případně i prospěchu žáků
- zhodnocení posunu v postojích a hodnotových systémech dětí
- zhodnocení výskytu sociálně patologických jevů ve škole
 
Proces změn bude vyhodnocován průběžně a trvale pomocí prostředků poskytujících zpětnou vazbu. Dotazníky a škály pomohou objevit slepé uličky, selhání nebo nereálné nároky programu, což lze poté napravit vypracováním upravené verze pro další období.